La revista ΑΕΡΗΔΕΣ / TORRE DELS VENTS aspira a estar «oberta a tots els vents», i vol acollir aportacions de tota procedència i naturalesa, sempre dins el camp del neohel·lenisme i la cultura de la Grècia moderna i contemporània.
Servei de Comunicació i Publicacions de la Universitat Jaume I - Associació Catalana de Neohel·lenistes (NEOGREC)
LITERATURA NEOGREGA. Títols publicats a casa nostra després de la relació del número 4 d’Αέρηδες –Torre dels Vents (any 2023)
Títols publicats a casa nostra després de la relació del número 4 d’Αέρηδες –Torre dels Vents (any 2023)
Traduint el llibre «Et vaig donar ulls i vas mirar les tenebres» d’Irene Solà
El juliol de 2024 ha aparegut Μάτια σου έδωσα κι εσύκοίταξες το σκοτάδι, traducció al grec de l’última novel·la de l’escriptora catalana Irene Solà, Et vaig donar ulls i vas mirar les tenebres, publicada l’any anterior a Barcelona per l’editorial Anagrama. A la columna «El taller de la traducció», del blog de l’editorial atenesa Íkaros, que publica el títol, parla de l’obra el seu traductor, Evriviadis Sofós:1és el text que us presentem aquí en traducció; per a l’original, vegeu: https://ikarosbooks.gr/blog/evriviadis-sofos-metafrazontas-to-vivlio-tis-irene-sola-matia-sou-edosa-ki-esi-kitaxes-to-skotadi.
Història, imperi i desig: la mirada de l'antiquari
En aquest llibre, Takis Kayalís—professor de literatura grega moderna a la Universitat Oberta de Grècia i membre del Comitè acadèmic internacional de l’Arxiu Kavafis d’Atenesdes de 2017—es proposa fer «una revisió exhaustiva de la poètica històrica i arqueològica de K.P. Kavafis» situant-ne l’obra en el context de les recepcions literària, cultural, política i sexualitzada de l’Antiguitat a finals del segle XIXi començaments del XX, tal com formula en les primeres línies de la introducció que precedeix les tres parts del volum.
Ressenya del llibre: Amanda Mikhalopulu, La dona de Déu. Trad. Mercè Guitart. Barcelona: Raig Verd Editorial, 2024. 208 pàgs.
Història i intimitat als relats d’Stratis Mirivilis
Ressenya del llibre: Stratis Mirivilis, El llibre blau. Trad. Ramon Cardona Colell. Pollença: Quid Pro Quo Edicions, 2024. 213 pàgs.
«L’assassina» - La novel·la emblemàtica d'Aléxandros Papadiamandis i la seva història
Una notable expectació va acompanyar el rodatge de L’assassina, l’òpera prima d’Eva Nàthena basada en la cèlebre novel·la dePapadiamandis; la premsa se’n féu ressò repetidament; n’és una mostra l’article que us oferim, que publicà la revista digital bovary.gr el 25 de juny de 2023.
«L'assassina», sens dubte la pel·lícula grega de l'any
Una de les grans estrenes cinematogràfiques de la temporada ha estat L’assassina, llargmetratge basat en l’obra homònima d’Aléxandros Papadiamandis. Us n’oferim una ressenya crítica publicada el dia de l’estrena del film a les sales gregues, el 30 de novembre de 2023, per la revista digital oneman.gr.
«No pot ser que una pel·lícula sobre l’Odissea no es filmi a Grècia»
Una nova versió cinematogràfica de l’Odissead’Homer va ser presentada als Festivals Internacionals de Cinema de Toronto, el 7 de setembre de 2024, i de Tessalònica, a primers de novembre. Rodada en gran part en paratges naturals de Corfú i del Peloponnès, ha atret especialment l’atenció dels mitjans grecs. El film, dirigit per Uberto Paolini i protagonitzat per Ralph Fiennes (Odisseu) Juliette Binoche (Penèlope), té prevista l’estrena als Estats Units a començaments de desembre. Un dels productors de la pel·lícula parla d’alguns aspectes de la pel·lícula en una entrevista publicada pel diari Η Καθημερινή(ElQuotidià)el 24 d’octubre de 2024.
Arran de la publicació d’una nova novel·la gràfica de Soloúp, Ζοrμπάς, πράσινη πέτρα ωραιοτάτη [Zorbàs, pedra preciosa verda],el periodista Elpidoforos Intzémbelis va realitzar a l’autor una entrevista, publicada el 10 de març de 2024 a la revista electrònica de llibres i cultura diastixo.gr.
«El capità Mikhalis» de Nikos Kazantzakis convertit en una novel·la gràfica magistral per Pan Pan
Una altra de les novel·les més conegudes de Nikos Kazantzakis, El capità Mikhalis(1953), ha estat objecte d’una versió en còmic. Arran de la seva publicació, a finals de l’any passat, el periodista M. Hulot entrevistava l’autor, Panagiotis Pandazís (Pan Pan); l’entrevista es va publicar a la revista digital lifo.gr el 18 de novembre de 2023.
La novel·la «El capità Mikhalis» de Nikos Kazantzakis portada al cinema
El 21 de desembre de 2023 es va estrenar El capità Mikhalis, pel·lícula de producció grega basada en la cèlebre novel·la homònima de Nikos Kazantzakis. Pocs dies abans, el 16 d’aquell mes, la revista digital Protothema.gr en publicava una ressenya, que presentem aquí en traducció.
Antoni Benaiges, el mestre que va prometre el mar
L’estiu d’enguany, es va estrenar en sales de Grècia la pel·lícula catalana El mestre que va prometre el mar, drama històric dirigit per Patrícia Font i protagonitzat per Enric Auquer i Laia Costa. El film, estrenat a casa nostra el novembre de 2023, ha rebut, en general bones crítiques arreu, com també es constata per la present ressenya, publicada al diari Το Βήμα [La Tribuna]el 29 d’agost de 2024.
«Maria»: el drama de Maria Callas portat al cinema
El director xilè Pablo Larraín ha realitzat, amb Maria, la tercera pel·lícula d’una sèriededicada a destacades figures femenines del segle XX. Després de Jackie(2016) i Spencer(2021), dedicades respectivament a Jacqueline Kennedy i a la Princesa de Gal·les, i en la mateixa línea de drama psicològic, ara s’ha ocupat de la mundialment famosa soprano americano-grega Maria Callas.
Elvira de Hidalgo, la mestra franjolina que va convertir Maria Callas en la diva assoluta
Per commemorar el centenari del naixement de Maria Callas es va celebrar a Barcelona, tres dies abans de l’efemèride, un concert al Palau de la Música Catalana; el periodista Martí Crespo en va publicar, el primer de desembre de 2023, una ressenya, que reproduïm,al diari digital Vilaweb.
Homenatge musical a Thanos Mikrútsikos - Atenes, 19 de setembre de 2024
El 28 de desembre del 2019 moria a Atenes un dels grans compositors i intèrprets musicals grecs, Thanos Mikrútsikos. Repassant la biografia d’aquestmúsic, hom s’adona de la diversitat de les seves activitats i de l’enorme projecció de la seva obra, evidentment dins de Grècia, però també arreu del món.
«Kaos» és la nostra relació amb la mitologia. És queerla mitologia grega antiga? La coneixem prou bé, de fet?
Els amants dels serials televisius disposen, des del 29 d’agost de 2024,de la producció anglesa Kaos, subtitulada també en català. Enèsima represa de figures i arguments procedents de l’antiga mitologia grega, el tractament que se’n fa ha suscitat controvèrsia arreu, i també, com era d’esperar, a Grècia. Αέρηδες ‒Torredels Ventsus ofereix en traducció una de les crítiques publicades en aquest país, apareguda l’11 de setembre de 2024 a la revista digital lifo.gr.
El nou Museu de Cultura Grega Moderna, a Atenes
El mes de novembre de 2023 va obrir les portes, al barri atenès de Monastiraki, el nou Museu de Cultura Grega Moderna (Μουσείο Νεότερου Ελληνικού Πολιτισμού). Aquest és l’únic museu públic de la capital que tracta del passat recent de tot el territori grec i de les restes materials de la seva cultura. És també un dels museus més antics del país.
«Ànim, amor i força a tothom!» Entrevista a Stélios Petrakis
«Estimats amics valencians: tots aquestos dies el meu cor i el meu pensament estan allà amb vosaltres! Espere que aquestes notes ajuden a calmar el patiment causat per la catàstrofe que esteu vivint. Estic amb vosaltres, molta força!» Αγαπημένοι μου φίλοι στη Βαλένσια: Όλες αυτές τις μέρες η καρδιά μου και το μυαλό μου βρίσκεται εκεί σε σας! Μακάρι αυτές οι νότες να απαλύνουν έστω και λίγο τον πόνο από τη μεγάλη καταστροφή! Είμαι μαζί σας!
«No és fàcil veure com s’ensorra el món pel qual has lluitat tant». Entrevista a Pàola Revenioti
Entrevista a Pàola Revenioti, activista pels drets LGTBIQ+ de Grècia, membre del partit MeRA25 i directora de cinema.
De l’altiplà de Lassithi al centre d’Iràklio, passant per la Universitat Jaume I. Entrevistes a la família Tziraki
Aquest article aborda la qüestió de les llengües minoritàries de Grècia. Intenta presentar-ne un relat neutral i objectiu de les escasses dades de què hom disposa sense defugir les qüestions més polèmiques atès que Grècia no reconeix oficialment cap minoria lingüística en el seu territori. S’il·lustra el context sociolingüístic amb mapes històrics i lingüístics provinents de la Viquipèdia.
El judeo-espanyol i la cultura sefardita a Tessalònica. Perspectives de la situació actual i dels esforços per a la revitalització de l'idioma
Aquest article ofereix una visió general de l'estat històric i actual de la cultura sefardita i, sobretot, de la llengua judeoespanyola a la ciutat de Tessalònica. L'article es basa en una entrevista amb Jack Benmayor, professor de judeoespanyol a la Universitat Aristòtil. La comunitat sefardita de Tessalònica es presenta com un grup que participa activament en esforços de manteniment i enfortiment de la cultura sefardita local. Pel que fa a la revitalització de la llengua judeoespanyola, es presenten les activitats actuals d'ensenyament i es discuteixen alguns desafiaments per a la presència contínua de la llengua a la ciutat de Tessalònica.
Les poblacions hel·lenòfones de Calàbria al llarg dels segles
El present article, basat en una meticulosa investigació (de camp i d’arxiu), que va començar en 1984 i continua hui, es focalitza en l’atzarós camí de la llengua grega de Calàbria (greco, grecanica) al llarg del temps, amb especial èmfasi en els dos darrers segles. El «descobriment» de les poblacions hel·lenòfones (principis del s. XIX), el «despertar de l’hel·lenitat» a la zona (des de finals de la dècada de 1960), la recuperació del seu prestigi lingüístic i social després d’un llarg període de desvalorització, marginalització i decreixement, així com la seua contribució com a recurs cultural i econòmic de la zona més àmplia, constitueixen els seus eixos principals.
El paisatge lingüístic de Xipre sempre ha estat marcat per un extens multilingüisme, modelat pels seus contextos històrics, polítics i culturals. La Repúblicade Xipre reconeix dues llengües oficials: el grec i el turc. Els grecoxipriotes adquireixen el grec xipriota a casa com a primera llengua i aprenen el grec modern estàndard a través de l'escola; de la mateixa manera, els turcoxipriotes adquireixen el turcxipriota com a primera llengua i aprenen turc estàndard a través de l'escolarització. Les llengües minoritàries reconegudes per la República de Xipre són l'àrab xipriota, l'armeni occidental i la llengua de signes xipriota. Una varietat sense reconeixement oficial és la «gurbetça», parlada pels romanísturcoxipriotes. Finalment, la migració de les últimes dècades ha diversificat encara més el repertori lingüístic de l'illa amb llengües com el rus i l'àrab.
L’«estil senzill» de Ióssipos Missiódax: primer avantpassat de la katharévussa neohel·lènica
El present article estudia l’intent fallit de l’intel·lectual valac grecoparlant Ióssipos Missiódax de crear una nova koiné neogrega escrita més senzilla que no el grec aticista, que ultrapassés els estrets horitzonts de la conservadora paideiagreco-ortodoxa del segle XVIII. L’«estil senzill» de Ióssipos Missiódax constitueix el precedent més immediat de la posterior katharévussao llengua neogrega purista arcaïtzant que es convertí en la llengua oficial i la llengua vehicular de la cultura en el futur Regne de Grècia (1832).
Lluís Segalà i Estalella, traductor del grec modern
L’atribució a Lluís Segalà d’una traducció del grec modern porta, en el present article, a tractar breument sobre l’obra en qüestió i sobre el seu autor, i a especular prudentment sobre el cas
«Nosaltres som els grecs homosexuals»: història sinòptica dels moviments i la premsa LGTBIQ+ de la Metapolítevsi
En aquest article es presenta el marc general en què es van desenvolupar les primeres protestesi manifestacions a favor de la llibertat sexual a Grècia, així com els esdeveniments que van conduir a la fundació dels primers moviments d’alliberament homosexual. En concret, l’objectiu és donar conèixerels principals actors de l’escena gai d’Atenes i Tessalònica de l’últim quart del segleXX, les activitats que van dur a terme, entre les qualsdestaca la premsa, i els motius que van conduir a la dissolució dels moviments que van organitzar.
La natura a l’«Erofili» de Khortatsis: entre símbol i història
L’Erofili de Geórgios Khortatsis és la primera tragèdia en grec modern. Escrita poc abans de l’any 1600, és l’obra teatral més importantdel Renaixement cretenc. Aquest article té l’objectiu de portar la interpretació de l’Erofili fora de l’esfera filològica, al voltant de la qual s’han enfocat tradicionalment els estudis sobre l’obra. Inspirat per l’ecocrítica, aquest assaig fa una lectura de la tragèdia centrada en el món natural. Pretén demostrar que la naturalesa de l’Erofili va més enllà del simbolisme: és també una expressió de les relacions entre humans i natura a la Creta de finals del segle XVI.
L’objectiu d’aquest article és estudiar el record del viatge que va realitzar l’artista rossellonès Arístides Maillol (Banyuls de la Marenda, 1861-1944) a Grècia l’any 1908 en companyia del comte alemany i mecenes Harry Kessler i de l’escriptor austríac Hugo von Hofmannsthal. Aquest record s’ha conservat en un diari escrit sobre el terreny així com en converses mantingudes amb el seu deixeble Enric Frère (1908-1986) i amb l’escriptor rossellonès en llengua catalana Josep Sebastià Pons (1886-1962), un cop retornat Maillol al Rosselló. Les fonts d’informació bàsiques són, a banda del diari anteriorment citat, l’arxiu particular de la família Frère-Pons.
Vitsentzos Kornaros (1553-1613/1614). Erotòcrit (I 1-346)
Les giravoltes del cercle que ara pugen i ara baixen i de la roda que adés s’enfilen i adés s’esbalcen, els canvis que el temps imposa sense treva ni descans
George Gordon Byron, Lord Byron (1788-1824). Maid of Athens
Nina, abans de dir-nos adeu torna’m ara el cor, el cor meu! O, ja que m’ha fugit del pit, pren-lo amb el meu tot descosit. Escolta abans un vot d’amor: Ζωή μου, σᾶς ἀγαπῶ.
Childe Harold’s Pilgrimage. Canto II (passatge)
Quan Byron arribà a Atenes per primera vegada, el 1810, ja feia set anys de l’espoli dels monuments de l’acròpolis per Elgin. La indignació del poeta pel que considerà un acte de barbàrie es plasmà en The Curse of Minerva, poema de 312 pentàmetres iàmbics, datat a Atenes el 1811. L’any següent publicà els dos primers «cantos» d’una de les seves obres més famoses, el poema narratiu Childe Harold’s Pilgrimage, en el qual bescanta novament el sacríleg i bàrbar saqueig dels marbres per obra del seu compatriota —si bé s’esforça a subratllar la distància entre anglesos i escocesos...
Aristotelis P. Kurtidis (1858-1928). «La copa de les llàgrimes»
Timoleont estava malalt, molt malalt; se li havia marcit el cosset, era només pell i os; la cara se li havia tornat blanca com la cera; oh, feia llàstima de veure! Va ser una nit molt dura; ja ho havia dit el metge; a l’espona del llit seia la mare i li agafava la mà roent; era passada mitjanit però la desventurada mare encara seguia acotada sobre el seu infant. A punta d’alba Timoleont, dins el seu son feixuc, es va sobresaltar, després es va girar cap on era la mare i, com si tingués por d’algú, va abraçar-la estretament, va recolzar el cap sobre els seus genolls i es va adormir. I va tenir un somni
Kostís Palamàs (1859-1943) «L’abril de Creta»
Foneu laneu, costeres mai calcigades d’Esfakià, i convertiu-la en un miler de fonts d’una aigua neta. Gloses de Creta, desperteu-vos. Balleu sense parar al so de les guitarres, gregues de Castellfranc, noietes.
Nikos Kazantzakis (1883-1957). «Odissea» II 76-111
Tres, varen ser, les formes més mortals que misser Mort va prendre per fer que el seny deixés d'estar-me en peu de guerra i desarmar-me. Dins de la cova fresca de Calipso, com adona amb molla, rient em va aparèixer i als genolls se'm va enroscar, desfeta, i jo aferrava la immortal, amb por, a les meves mans mortals i l'estrenyia com un somni dolç a l'arenosa platja.
Nikos Kazantzakis (1883-1957). «La mare»
Nikos Kazantzakis, 1965 [1961]. «Γ'. Η μητέρα μου», Αναφορά στον Γκρέκο [«III. La mare», Report al Greco]. Atenes: Eleni Kazantzakis.
Maria Poliduri (1902-1930). «Els refilets que s’apaguen» – «Eco en el Caos» (selecció)
Maria Poliduri. 1989. Άπαντα [Obra completa]. Atenes: Αστάρτη.
Iorgos Theotokàs (1906-1966). «Leonís» (capítols I-II)
Iorgos Theotokàs. 2019 [1940]. Λεωνής [Leonís]. Atenes: Βιβλιοπωλείο της «Εστίας».
Jenny Mastoraki (1949-2024). Vuit poemes
Jenny Mastoraki. 1972. Διόδια [Peatge]. Atenes: Kedros. Jenny Mastoraki. 1978. Το σόι [La parentela]. Atenes: Kedros. Jenny Mastoraki. 1983. Ιστορίες για τα βαθιά [Històries de les profunditats]. Atenes: Kedros. Jenny Mastoraki. 1989. Μ’ένα στεφάνι φως [Amb una corona de llum]. Atenes: Kedros.
Khloi Kutsumbeli (1962). «Cinc consells per fer-se escriptor (o no)»
Χλόη Κουτσουμπέλη. 2024. «Πέντε συμβουλές για να γίνει κάποιος συγγραφέας ή για να μην γίνει» [«Cinc consells per fer-se escriptor (o no)»]. Χάρτης [Mapa] 65.
Όλγα Παπακώστα. 2024. «Μαύρα μάτια» [«Ulls negres»]. Χάρτης [Mapa] 69.
Afroditi Papadogeorgopulu (1972). «Hèmon va fotre el camp»
Αφροδίτη Παπαδογεωργοπούλου. 2024. «Ο Αίμωνας το έσκασε» [«Hèmon va fotre el camp»]. Khartis [Mapa] 67.
Erofili Kókali. "Marcel·la Revenja" de «Lola Carambola»
Erofili Kókali. 2022. Λόλα Καραμπόλα [Lola Carambola]. Atenes: Έρμα.
Konstandina Kukumbessi (1996). «Final de dones»
Konstandina Kukumbessi. 2024. «Τέλος γυναικών» [«Τέλος γυναικών»]. Χάρτης [Mapa] 69.
Joan Salvat-Papasseit (1894-1924). Cinc poemes
Joan Salvat-Papasseit. 2024. Poesia completa. Edició de Jordi Cornudella. Barcelona: Edicions 62.
Vicent Andrés Estellés (1924-1993) Dos poemes
Vicent Andrés Estellés. 1971. Llibre de meravelles. València: L’Estel.
Vicent Andrés Estellés (1924-1993). Dos poemes/ Δύο ποιήματα
Ramon Pelegero i Sanchis «Raimon» (1940). «Al meu país la pluja nosap ploure / Στη χώρα μου η βροχή δεν ξέρει να βρέχει»
Homenatge a les 222 persones mortes, quatre desaparegudes i milers d’afectades pels aiguats i inundacions del 29 d’octubre de 2024 al País Valencià. Αφιέρωμα στους 222 νεκρούς, τέσσερεις αγνοούμενους και χιλιάδες ζημιωμένους στους κατακλεισμούς και πλημμύρες της 29 Οκτωβρίου του 2024.
Una fotografia, una cançó. Proposta de Dimitris Georgiadis
Aquesta fotografia de Dmitri Kessel (nascut Dmitri Solomonovitx Keselman, Kíiv 1902 –Southampton, Nova York,1995), datada en 1944 a Atenes (digilib.gr) porta per títol: «Al saló del Grande Bretagne, dos hel·lenoamericans conversen amb oficials de la missió militar russa». Va aparèixer proppassat dimecres 27 de novembre a Το Βήμα[La Tribuna], il·lustrant l’article de Lambros Stavrópulos Ο εμφύλιος πόλεμος και η ιστοριογραφία του Διαδικτύου [«La guerra civil i la historiografia d’Internet»]. Havent-la vist, l’amic Dimitris Georgiadis, «el nostre home a Tessalònica», me l’envia amb el següent breu comentari: Δεκέμβρης του 44,ο συνταγματάρχης Γκριγκόρι Ποπόφ στο Γκράντ Μπριταννια, έξω η Αθήνα καίγεται, γαμημένε εμφύλιε... «Desembre del 44, el coronel Grigori Popov a [l’hotel] Grande Bretagne, fora Atenes crema, fotuda guerra civil...»
Narcís Comadira. 1976. Les ciutats. Col·lecció Ausiàs March, núm. 9. Barcelona: Editorial Vosgos, Barcelona. Recollit en La llibertat i el terror. Poesia 1970-1980. Col·lecció Cara i creu, núm. 30. Barcelona: Edicions 62, 1981
Adrià Targa (1987). «Acròpolis» (fragment)
Adrià Targa. 2024. Acròpolis [Premi Jocs Florals de Barcelona 2024]. Col·lecció Cadup. Barcelona: Godall Edicions.
Vassilis Vassilikós (1933-2023). «...deixar una petita pedra en aquest solar en obres que és la literatura grega moderna»
Vassilis Vassilikós, nascut el novembre de 1933 a Kavala, ha estat una de les principals veus literàries de les lletres gregues del segle XX.
«I el nom de la seva gata, Anastassia...» A tall de necrològica de Maria Lainà (1947-2023)
A l’entrevista que Grigoris Bekos va fer a Maria Lainà per a To Vima en març del 2015, tres mesos després que l’Acadèmia d’Atenes li atorgués el Premi Kostas i Eleni Uranis pel conjunt de la seva obra poètica, de bon principi va proposar a l’entrevistador que no li fessin fotos a ella sinó a la seva gata Anastassia.
Jenny Mastoraki (1949-2024). Poeta i veu grega d’autors universals
Jenny Mastoraki va néixer a Atenes el 1949 i va morir el passat estiu, el 30 de juliol de 2024. Va estudiar Filologia Bizantina i Medieval a Universitat Nacional i Kapodistríaca d’Atenes. Va ser una de les figures eminents de la generació poètica dels 70 i va ser una traductora molt important. El 2020 va ser guardonada pel Comitè de Premis Nacionals amb el Gran Premi de les Lletres pel conjunt de la seva contribució.
Joan-Armand Carreras Sanz (1959-2024). Un record personal
Mimis Plessas (1924-2024). Adéu a l’autor de les cançons d’un temps
Mimis (Dimítrios) Plessas va néixer a Atenes el 12 d’octubre de 1924.
Thanassis Valtinós (1932-2024). «L’escriptor és un cuc de seda...»
Thanassis Valtinós —pseudònim literari d’Athanàssios Spanós—va néixer el 16 de desembre de 1931 en un llogaret de la regió d’Arcàdia anomenat Karàtula, dins el municipi de Kastrí. La dècada dels anys 40, els de la seva adolescència i primera joventut, i els de l’Ocupació i la guerra civil grega, visqué, amb la família, en diferents ciutats, dins i fora de Grècia, fins que s’instal·laren, el 1950, a Atenes.A la capital, cursà diferents estudis: de ciències polítiques,de filosofia,de cinematografia. Posteriorment es beneficià de programes internacionals d’intercanvi i d’escriptura, i pogué fer estades a Anglaterra, BerlínOccidental i els Estats Units.
Mikhalis Ganàs (1944-2024). En la tradició del poeta lletrista
Mikhalis Ganàs va néixer a Tsamandàs, llogaret de muntanya a tocar de la frontera amb Albània, dinsla unitat regional de Thesprotia, a la regió de l’Epir. A divuit anys es va traslladara Atenesper cursar estudis de Dret, que no va acabar.Instal·lat a la capital grega, durant molts anys va treballar de llibreter, primer a la llibreria «Dodoni», del carrer Asklipiú, propietat de Vanguelis Lazos, fundador de l’editorial homònima i originari també de l’Epir; allà va conèixer la que seria la seva esposa i la fundadora, anys més tard, de l’editorial Melani, Popi Ganà, esperonat per la qual,l’any 1973,va obrir la seva pròpia llibreria; el negoci, però, no va funcionar i, al cap de dos o tres anys, Ganàs va tornar a «Dodoni».
Al març de 2023, el Ministeri de Cultura grec va atorgar a l'escriptora Rea Galanaki (Iràklio, Creta, 1947) el Gran Premi de les Lletres pel conjunt de la seva obra, tot ressaltant que «la percepció poètica amb la qual teixeix el llenguatge de la seva prosa crea un entramat de connotacions que arrosseguen els lectors a palimpsestos d'imatges, sentiments i reflexions».
Tal dia com avui: 1 de desembre de 1913. La unió de Creta amb Grècia
El primer de desembre es commemora la unió,que fou tan llargament desitjada, de Creta amb Grècia; en tal data, el 2023, el diari Η Καθημερινή (El Quotidià) va publicar un breu article que resumia la història de la lluita de l’illa per alliberar-se del poder otomà fins a la seva unió amb l’Estat grec modern.
Lord Byron: els dimonis i les passions de l’eminent filhel·lè
El periodista cultural Markos Karassarinis va entrevistar Andrew Stauffer arran de la publicació per aquest, enguany, del llibre Byron: A Life in Ten Letters, una interessant aproximació a la vida i a l’obra del cèlebre poeta romàntic a partir de la seva abundant correspondència conservada. L’entrevista es va publicar al diari Το Βήμα [La Tribuna] el 19 d’abril de 2024, exactament el dia del bicentenari de la mort de Byron.
Recapitulació 2023: els deu millors llibres de l’any
El prestigiós diari atenès Το Βήμα [La Tribuna], presentava, el 28 de desembre de 2023, una llista de 10 títols d’obres en diferents llengües, que serien els millors publicats en grec aquell any segons els redactors del suplement «Llibres» de l’esmentat diari; hi mancaven títols publicats el darrer mes de l’any però encara no apareguts, alguns dels quals, segons la nota de presentació de la llista, sens dubte n’haurien format part.
Els reculls de poesia que hem llegit i us proposem
Set reculls de poesia editats al llarg de 2024 que destaquen per temàtica i per empremta estètica, segons la selecció d’alguns dels col·laboradors habituals sobre cultura i llibres de Το Βήμα [La Tribuna]. L’article es va publicar en aquest diari el 4 d’agost de 2024.
Roderick Beaton: «La continuïtat històrica de l’hel·lenisme no rau en l’origen comú, sinó en la llengua»
Αέρηδες –Torre dels Vents presenta l’entrevista realitzada per Thodorís Andonópulos a l’hel·lenista Roderick Beaton en ocasió de la publicació en llengua grega del seu llibre The Greeks: A Global History; l’entrevista va aparèixer a lifo.gr el 29 de gener de 2023.
Iannis Papatheodoru: les cares ocultes de les «Ciutats a la deriva»
Iannis Papatheodoru, professor de Filologia Neogrega a la Universitat de Patra, ha publicat un llibre sobre l’obra més important d’Stratís Tsirkas (pseudònim de Ioannis Khatziandreas, 1911-1980), la novel·la Ciutats a la deriva, a la qual ja havia dedicat, el 2001, la seva tesi doctoral, sobre la relació entre narració i ideologia. Lizy (Elissàvet) Tsirimoku, professora emèrita de Filologia a la Universitat Aristòteles de Tessalònica, autora de nombrosos llibres en el seu camp, i col·laboradora com a crítica literària en diferents diaris grecs, en fa una ressenya crítica, publicada al diari Το Βήμα [La Tribuna], el 25 de setembre de 2024.
Dossier: els marbres del Partenó. La inacabable polèmica
Entre els molts casos de béns artístics espoliats arreu del món pels occidentals, és ben conegut el de les nombroses escultures del Partenó arrabassades al monument, a inicis del segle XIX, per Thomas Bruce, Lord Elgin, emparat en drets molt dubtosos i emprant procediments terribles. Des de fa més de dos-cents anys, aquells cèlebres marbres s’exposen a la Sala Duveen del Museu Britànic. Des del mateix moment de l’espoli es van fer sentir algunes veus horroritzades per aquell acte de barbàrie, entre les quals la de Lord Byron. Des de fa més de quaranta anys, Grècia reclama la restitució del que considera una propietat inalienable adquirida amb frau.
Discurs de Melina Mercouri davant l’assemblea de la UNESCO. Cancún (Mèxic), 29 de juliol de 1982
El Partenó, aquest monument únic de simetria i bellesa, va ser construït per honorar Atena —deessa, dona, expressió ella mateixa de l’educació, del coneixement i de la cultura— Atena, deessa de la saviesa. Com a grega, com a dona i com a representant del primer govern socialista de Grècia, estic orgullosa que el Partenó, el monument que ha resistit al temps, a les guerres, a les ocupacions estrangeres, hagi estat escollit com a símbol de la UNESCO.
Sunak cancel·la la reunió del primer ministre grec per una disputa sobre les escultures del Partenó
També la premsa i els mitjans de comunicació britànics es van fer ressò de manera immediata i àmpliament de la polèmica provocada per l’anul·lació de la reunió,prevista entre el primer ministre britànic i el seu homònim grec, a propòsit de les negociacions per a un eventual acord sobre els Marbres. Recollim, en traducció, l’article de Chris Mason publicat el 28 de novembre de 2023 al diari digital de la BBC.
L’article va ser publicat al diari Η Καθημερινή [El Quotidià],el 3 de desembre de 2023, per Pandelís Bukalas, poeta, escriptor, traductor i periodista, col·laborador habitual d’aquest rotatiu, on actualment escriu un article d’opinió cada diumenge.
Elgin, els marbres i el nas de Mr. Sunak
L’escriptora Athinà Kakuri publicava, l’11 de desembre de 2023, al diari Η Καθημερινή [El Quotidià], aquest article, ple d’ironia.
L’article de Nikolas Zois, publicat a Η Καθημερινή [El Quotidià] el 16 de juliol de 2024, recull diferents opinions sobre el possible acord, i sota quines condicions, per a un «retorn» a Grècia dels marbres del Partenó, després de la victòria del Partit Laborista britànic a les eleccions al parlament del 4 de juliol.
Mitjans britànics: els supòsits del govern Starmer per a les escultures del Partenó
Des de Grècia se seguien amb la màxima expectació les manifestacions de fonts britàniques a propòsit de l’assumpte dels marbres i de l’eventual canvi de postura del nou govern laborista sobre les negociacions per a una possible devolució; n’és un exemple la nota que reproduïm en traducció, publicada el 29 de juliol de 2024 per l’equip de redacció del diari Η Καθημερινή [El Quotidià].
Escultures del Partenó: Turquia «invalida» Elgin
Els articles de dos periodistes de Η Καθημερινή [El Quotidià], publicats en aquest diari el 4 de juny de 2024, expressaven des de diferents punts de vista l’optimisme en vistes a la tan esperada resolució sobre la disputa dels marbres; el primer es feia ressò d’una font oficial turca que negava l’existència, llargament adduïda des del Regne Unit, d’un document otomà que hauria autoritzat Lord Elgin a «adquirir» els marbres; el segon recollia algunes manifestacions de confiança en la represa de negociacions entre els governs grec i britànic.
Stephen Fry sobre les Escultures del Partenó: «Com si els nazis s’haguessin endut l’Arc del Triomf»
No són poques les personalitats que, també des del Regne Unit, s’han manifestat reiteradament a favor d’un acord per retornar a Grècia els marbres del Partenó; n’es un destacat exemple el conegut actor anglès Stephen Fry. Una altra nota de l’equip de redacció del diari Η Καθημερινή [El Quotidià], publicada el 16 de juny de 2024, en recull unes recents declaracions.
Un dels llibres publicats en ocasió del centenari del naixement de Maria Callas, No sóc la Maria... sóc la Callas, de Mikhalis Dimitriu, és objecte de ressenya per Markos Karassarinis, doctor en Història Moderna per la Universitat de Glasgow i cap de redacció del suplement literari del diari Το Βήμα [La Tribuna], on va aparèixer l’article el 20 de novembre de 2023.
La professora i investigadora Tzelina Kharlavti, partint d’una ingent quantitat de documents inèdits, ha editat i en bona part escrit un voluminós llibre que exposa la història de les moltes empreses d’Aristotelis Onassis, el cèlebre armador i magnat greco-argentí; arran d’aquesta publicació, la periodista Tassula Eptakili va parlar amb l’autora en una entrevista que es va publicar al diari Η Καθημερινή [El Quotidià] el 17 d’octubre de 2023 i que us oferim en traducció.
La molt guardonada poetessa grega, una de les veus cimeres de la nostra literatura contemporània, ha traspassat a l’edat de setanta-sis anys. Mitjançant To Vima [La Tribuna], el 31 de desembre de 2023, se n’acomiaden amics, col·legues en l’art i admiradors.
Vassilis Vassilikós: sobre què li vaig dir «no» a Andreas Papandreu. Qui va insistir perquè jo escrivís «Z»
Oferim l’article publicat pel diari Το Βήμα [La Tribuna] el primer de desembre de 2023, arran de la mort de Vassilis Vassilikós; l’article reprodueix l’entrevista realitzada a l’escriptor i publicada a les mateixes pàgines del rotatiu més de deu anys abans.
Arran de la mort, el proppassat 30 de novembre de 2023, de l’escriptor Vassilis Vassilikós, el diari Το Βήμα [La Tribuna] reproduïa aquell mateix dia un article d’Anastassis Vistonitis publicat a les seves pàgines vuit anys abans, en ocasió del cinquantenari de l’aparició de la cèlebre novel·la testimoni Z; n’oferim aquí la traducció.
Vassilis Vassilikós: conversant amb un escriptor «eternament jove»
El 31 de novembre de 2023, arran de la mort, aquell mateix dia, de l’escriptor Vassilis Vassilikós, a noranta anys, el diari Το Βήμα [La Tribuna], tornava a publicar una entrevista realitzada a l’escriptor nou anys abans pel periodista Grigoris Bekos i apareguda en aquelles mateixes pàgines, amb motiu d’un acte commemoratiu del seixantè aniversari de la publicació de la seva celebrada novel·la Z
La inesgotable herència de les dones del mite
La recent aparició de quatre obres —tres novel·les i un estudi erudit—que parteixen de sengles figures destacades de la mitologia clàssica —Medea, Penèlope, Calipso i Persèfone—ens ha portat a presentar-les conjuntament tot oferint als lectors algunes ressenyes crítiques publicades en diferents mitjans escrits. Es tracta no solament de la insondable capacitat de suggestió que continuen oferint els personatges del mite, sinó també de la cerca en ells, per part dels escriptors contemporanis, com ha estat sempre al llarg de la tradició, de noves facetes que ajudin a abordar els debats sobre la societat i, especialment, el paper de la dona en ella.
Bambiniotis: «”No estresses” i “per descomptat” han esdevingut les nostres noves paraules nacionals»
Aquesta entrevista de Marnie Papamattheou a Geórgios Bambiniotis va ser publicada l’1 d’octubre del 2024 en el diari To Βήμα [La Tribuna]. L’eminent lingüista i acadèmic parla sobre els errors lingüístics que fem avui, la qualitat de l’educació, els exàmens panhel·làdics, comenta la qualitat del discurs polític, el qual «es troba en declivi», i recalca la necessitat de reinstaurar l’Institut Pedagògic.
Arran de l’aparició de la seva novel·la Un cadàver a la cort d’Amàlia, el matemàtic i escriptor Tevkros Mikhailidis va ser entrevistat pel periodista Elpidoforos Intzémbelis; l’article va aparèixer a la revista digital diastixo.gr el 2 de juny de 2024.
Com els anteriors números de la revista Αέρηδες – Torre dels Vents, el present número 5 aplega, repartits en cadascuna de les seves seccions, una rica varietat de temes. Aquesta vegada, el caràcter heterogeni dels materials que presentem prové, en part, de l’escaiença d’un seguit d’efemèrides rellevants.